O exoplanetă care orbitează o stea care a întrat în Calea Lactee dintr-o altă galaxie
a fost detectată de o echipă europeană de astronomi.
Planeta, asemănătoare lui Jupiter, este deosebită,
şi orbitează o stea la finalul vieţii ei
cu mare probabilitate de a fi înghiţită de această stea,
oferind astfel detalii despre soarta propriului nostru sistem planetar
într-un viitor îndepărtat.
Acesta este ESOcast!
Ştiinţa de ultimă generaţie şi viaţa din spatele ESO,
Observatorul European din Emisfera Sudică.
Să explorăm ultima frontieră cu gazda noastră Dr. J., alias Dr. Joe Liske.
Salut şi bun venit la ESOcast.
În acest episod vom descoperi cum un act de canibalism galactic
a adus o planetă dintr-o altă galaxie în atenţia astronomilor.
Astronomii au descoperit aproape 500 de planete
care orbitează stelele din vecinătatea nastră cosmică,
dar nici una din afara galaxiei Calea Lactee nu a fost confirmată.
Totuşi, o planetă care cântăreşte cel puţin 1,25 din masa lui Jupiter
a fost descoperită că orbitează o stea de origine extragalactică,
deşi această stea se găseşte acum în galaxia noastră.
Steaua, numită HIP 13044
se află la 2000 ani lumină distanţă de Pământ şi face parte din aşa-numita fâşie Helmi.
Această fâşie de stele a aparţinut iniţial unei galaxii pitice,
devorată de galaxia Calea Lactee
într-un act de canibalism galactic, acum 6-9 miliarde de ani.
Astronomii au detectat planeta privind steaua instabilă,
instabilitate cauzată de gravitaţia unui companion pe o orbită din jurul ei.
Pentru aceste observaţii precise
echipa a folosit spectrograful de mare rezoluţie numit FEROS,
ataşat la telescopul ESO de la Observatorul din La Silla, Chile.
Planeta HIP 13044b este printre puţinele exoplanete cunoscute
care a supravieţuit stelei gazdă în continuă dilatare
după ce şi-a consumat hidrogenul din miez,
adică este în faza de gigantică roşie din evoluţia unei stele.
Planeta HIP 13044b este în vecinătatea stelei gazdă.
La prima observaţie a orbitei eliptice a planetei
aceasta este mai mică decât diametrul stelar măsurat de la suprafaţa stelei
adică are doar 0,55 ori din distanţa Soare-Pământ
iar planeta are o perioadă de revoluţie de aprox. 16 zile.
Astronomii cred că
orbita planetei a fost iniţial mult mai mare,
dar că s-a micşorat în perioada în care steaua a devenit o gigantică roşie.
Alte planete atât de apropiate de o stea n-ar fi fost atât de norocoase.
Astronomii sugerează că unele planete interioare
ar fi fost înghiţite de steaua care a devenit o gigantică roşie.
Deşi exoplaneta asemănătoare lui Jupiter
a scăpat până acum de această soartă a planetelor interioare
steaua va continua să se mărească în stadiul ei evolutiv ulterior.
Când se va întâmpla acest lucru, steaua va înghiţi planeta,
aşadar această planetă are soarta pecetluită.
Astronomii caută acum alte planete
din jurul stelelor care sunt la final de viaţă.
Munca lor ne arată soarta planetelor din propriul nostru sistem solar,
atunci când Soarele va deveni o gigantică roşie
după vreo cinci miliarde de ani.
V-a vorbit Dr. J., de la ESOcast.
Vă invit la următoarea aventură cosmică.
ESOcast este produs de ESO, Observatorul European din Emisfera Sudică.
ESO, Observatorul European din Emisfera Sudică, organizaţie interguvernamentală de ştiinţă şi tehnologie în astronomie,
care proiectează, construieşte şi operează cele mai avansate telescoape terestre.
Transcrierea: ESO; Traducerea: Mona379
Acum că aţi venit la ESO,
să ne îndreptăm "în afara lumii cunoscute" cu Hubble.
Hubblecast redă ultimele descoperiri ale lumii, recunoscute şi preţuite de observatorul spaţial,
NASA/ESA Hubble Space Telescope.